- Tidligere: - Vi er like og kan bedra hverandre.
- Har du skutt? - Jeg var paranoid.
- Jeg vil ta ham. - Han gir meg ingenting.
Jeg vet hvordan lungekreft fungerer. Snart vil du ikke kunne gjøre noe.
Hva driver du med?
Alana Bloom er overbevist om at han drepte Freddie Lounds.
- Hvordan var begravelsen min? - Vi kommer til å bli tatt.
- Gi ham det han vil ha. - Gi ham "Chesapeake Ripper"?
Dr Hannibal Lecter ønsker å by meg på middag.
Du sitter i den stolen, Will. Som så mange ganger før.
I dens molekyler er det vibrasjoner av alle våre samtaler i dens nærvær.
Alle ordvekslingene.
Små irritasjoner. Dødelige avsløringer.
Kunngjøringer av katastrofer.
Livets grynt og poesi.
Alt vi noensinne har sagt.
Hør etter.
Hva hører du?
En melodi.
Vi er orkestrert karbon.
Du og jeg.
Og Jack.
Våre skjebner svever og svømmer i blod og tomhet.
Og alle slår seg ned for å spise middag.
Jeg er avlyttet. Det er skarpskyttere på takene med fri sikt til vinduene.
Han kommer til å prøve å drepe deg på kjøkkenet. Det er praktisk.
Det gjør det enklere å tilberede tartaren.
Jack blir ikke lett å drepe.
Han kommer til å være bevæpnet.
Han er sterk. Veltrent.
Vi kan ikke nøle.
Hannibal tror at du er på hans side.
Jeg tror at du er på min.
Når reven hører kaninskrik, kommer den løpende. Men ikke for å hjelpe.
Når du hører Jack skrike, hvorfor vil du komme løpende?
- Når tiden er inne... - Når tiden er inne...
Kommer du til å gjøre det som kreves?
Ja.
Ser du? Ser du?
Tilgivelse er et så dypt bevisst, -
- men allikevel så ubevisst anliggende.
Du kan ikke velge å gjøre det.
Det bare skjer med deg.
Har tilgivelse skjedd med deg?
Jeg døde.
Jeg er midt mellom dødsfall.
Punktumet i slutten av en setning gir mening til alle ordene.
Hvert eneste mellomrom som kom før det.
Du flyttet punktumet mitt, doktor Lecter.
Du flyttet meningen min.
Jeg er ikke her fordi jeg vil være her.
Det sørget du for.
Jeg er her-
- fordi jeg ikke kan overgi Jack.
Ikke en gang til.
Kjærlighet og død er hengslene som all menneskelig sympati henger på.
Det vi gjør for oss dør med oss. Det vi gjør for andre lever videre.
Du reddet meg for Jacks skyld.
Kommer du til å redde ham for min skyld-
- når jeg er borte?
Jeg kommer til å nyte gjenoppstandelsen min.
- Ingenting er bedre enn overlevende. - Ikke regn oss som overlevende enda.
Jeg anser meg selv som en overlever. Jeg begynte som en kreftredaktør.
- Kreft er veldig lukrativt. - Det er sant.
"Ny kur for kreft". "Mirakelkur".
Alle er desperate etter litt hjelp.
Jeg vil be deg om å gjøre noe for meg, Freddie.
Eller å ikke gjøre noe.
Ikke skriv om Abigail.
Du kan skrive om meg, du kan skrive om Hannibal.
Men la Abigail være.
Du vet faktisk ikke om du kommer til å overleve ham, gjør du vel?
La henne hvile i fred.
Dette er dine notater om meg.
Det stemmer.
Kommer ikke pasientene dine til å trenge dem?
FBI ville finkjemmet dem. Det vil jeg spare pasientene for.
Jeg demonterer den jeg var og flytter det sten for sten.
Når vi forlater dette livet, med Jack Crawford og FBI bak oss, -
- vil jeg alltid ha dette stedet.
- I minnepalasset ditt? - Palasset mitt er stort.
Selv etter middelalderske mål.
Foajéen er Normannerpalasset i Palermo. Alvorlig, vakkert, tidløst.
Med én påminnelse om dødelighet: En hodeskalle inngravert i gulvet.
Alt jeg trenger en en elv.
Når du ikke kan overvinne omgivelsene kan du få dem til å forsvinne.
Jeg legger hodet bakover, lukker øynene og går ut i elven.
Blir jeg pågrepet vil palasset mitt bli mer enn et minnesystem.
Jeg kommer til å bo der.
Kan du bli lykkelig der?
Ikke alle rommene i palasset er vakre, lyse og fine.
I våre hjerters og hjerners hvelv lurer det farer.
Det er hull i sinnets gulv.
I de korte, urolige sekundene med søvn som jeg får, -
- ser jeg bare et mørke som virvler bak øyelokkene mine,
Jeg drømmer at mørket kommer inn i meg.
Det kommer og det er lumskt.
Opp i nesen, inn i ørene.
Jeg føler meg forgiftet.
Vi har alle blitt forgiftet.
Du så det ingen andre kunne.
Alt som trengtes var det traumatiske.
Vi er fortsatt midt inne i det.
Vi er snart over det verste.
Du har satt en felle og skal lokke Hannibal inn i den.
Hvordan kan du være sikker på at han ikke lokker deg?
Det kan jeg ikke.
- Vet du hva en imago er, Will? - Det er et flygende insekt.
Det er det siste stadiet i en transformasjon.
Når du blir den du skal være?
Det er også en term fra psykoanalyse.
Et imago et bilde av en elsket, begravet i underbevisstheten.
- Som vi bærer med oss hele livet. - Et ideal.
Konseptet med et ideal...
Jeg har et bilde av deg, akkurat som du har et bilde av meg.
Ingen av oss er idealer.
Vi er begge for nysgjerrige på for mye til å ha idealer.
Er det ideelt at Jack dør?
Det er nødvendig.
Det som skjer med Jack er forutbestemt.
Vi kan forsvinne nå. I kveld.
Mat hundene, skriv en lapp til Alana og aldri møt henne eller Jack igjen.
Det hadde nesten vært høflig.
Da vil dette være vårt siste måltid.
I dette livet.
- Jeg serverte lam. - Offerlam.
Jeg trenger ikke å ofre noe.
Gjør du?
Jeg vil at de skal vite.
Hvis jeg tilsto til Jack Crawford akkurat nå...
Da ville jeg tilgitt deg.
Hvis Jack sa til deg at alt var tilgitt, -
- ville du tatt imot hans tilgivelse?
Jack tilbyr ingen tilgivelse.
Han vil ha-
- rettferdighet.
Han vil se deg.
Se hvem du er.
Se hva jeg har blitt.
Han vil ha sannheten.
Så skål for sannheten.
Og all dens konsekvenser.
- Det er politiprovokasjon. - Du kan ikke fremprovosere mord.
Jo. Det er det du gjør.
Du vil krenke dr Lecters eiendom og personlige rettigheter.
Den eneste som er innblandet i etterforskningen-
- som vi kan bekrefte at har drept noen, er Will Graham.
Det var selvforsvar.
Hannibal Lecter ledes til å begå et mord av en FBI-spaner.
Dette er skandaløst. Han vil ikke bli dømt. Du tenker ikke klart.
Vi vil aldri får en bedre mulighet til å fange denne mannen!
Jeg forstår at konen din er veldig syk. Du er distrahert.
Etter en etterforskning skal du permitteres av personlige årsaker.
Dette er forbløffende.
- Hva gjør du med Hannibal Lecter? - Vi tar passet og ransaker huset.
Hannibal har allerede åpnet døren. Vi må ta ham på fersk gjerning!
- Skal Jack få senke hele avdelingen? - Nei.
Men Will og Jack er din beste mulighet til å ta ham.
Denne mannen, som Will Graham drepte i selvforsvar...
Han ble lemlestet. På et tidspunkt slutter det å være selvforsvar.
Jack Crawford godkjente dette og holdt det skjult for oss.
Jeg må tro at Will forsøkte å skjule identiteten sin.
Virkeligheten forsvinner ikke fordi du slutter å tro på den.
Sannheten er at Jack Crawford misbrukte sin stilling.
Ms Prurnell. De er desperate.
De bryter loven.
Jeg kommer til å sikte dem.
- De kommer ikke til å stoppe. - Derfor skal de holdes i varetekt.
Jack vet hva du vil finne. Han vet hva du må gjøre.
Det kommer ikke til å hindre ham i gjøre det han må.
- Hallo? - Det er Alana. Er Jack hos deg?
Nei, hvordan det?
De har utstedt en arrestordre på deg for medvirkning til politiprovokasjon
Og for mordet på Randall Tier.
De skal arrestere Jack også.
Will?
Adjø, Alana.
Hallo?
De vet.
- Hallo, Jack. Du er tidlig ute. - Jeg kunne ikke dy meg.
Vil du hjelpe til?
Jeg vil takke deg. For vennskapet ditt, Hannibal.
Det vakreste med ekte vennskap er å forstå og å bli forstått-
- med fullstendig klarhet.
Da er dette-
- det klareste øyeblikket i vårt vennskap.
Jeg vil anmelde skudd.
Hannibal!
Hvor er Jack?
I spiskammerset.
Jeg håpet at vi skulle slippe å ta farvel. Ingenting sett eller sagt.
- Det hadde kanskje vært frekt. - Stopp!
Jeg var så blind.
Jeg har jobbet svært hardt for å gjøre deg blind. Du kan forbli blind.
Du kan gjemme deg fra dette.
Gå din vei, så skal jeg la deg være. Hvis du blir, vil jeg drepe deg.
Vær blind, Alana. Ikke vær modig.
Jeg tok kulene dine.
Jeg fant flere kuler!
Abigail?
Jeg er så lei meg!
Dette er Will Graham, jeg trenger ambulanse til Chandler Square 5.
Jack er der inne.
Gå.
Abigail...
Jeg visste ikke hva jeg skulle gjøre, så jeg gjorde det han sa.
Hvor er han?
Du skulle jo dra!
Vi kunne ikke dra uten deg.
Tiden gikk baklengs.
Tekoppen jeg knuste samlet seg igjen.
Abigail fikk en plass i din verden.
Forstår du?
Vi fikk alle en plass, sammen.
Jeg ville overraske deg.
Og du...
Du ville overraske meg.
Jeg lot deg lære meg å kjenne.
Se meg.
Jeg ga deg en sjelden gave.
- Men du ville ikke ha den. - Gjorde jeg ikke?
- Du ville nekte meg livet mitt. - Nei, ikke livet ditt.
Friheten min, da. Den ville du ta fra meg.
Sperre meg inne i en fengselscelle.
Tror du at du kunne endret meg, slik som jeg har endret deg?
Det har jeg allerede gjort.
Skjebnen og omstendighetene har ført oss tilbake til dette øyeblikket.
Da tekoppen knuses.
Jeg tilgir deg, Will.
- Kan du tilgi meg? - Nei, ikke... Ikke...
Nei...
Abigail, kom til meg.
Nei, nei, nei!
Du kan få alt til å forsvinne.
Len hodet tilbake.
Lukk øynene.
Gå ut i den fredelige elven.
Hallo? Jack?
Tekst: Ole Johan Grøndal Hansen www.btistudios.com
Jus d'orange? Eau? Champagne?
Je voudrais du champagne, s'il vous plaît. Merci.
- Madame? - Non, merci.